Да
ДА СРЕЩНЕШ ДЖО БЛЕК
Да
Не се тревожете. - Хаосът е пълен.
Остана много малко време. Може би се престаравам?
Искам да е изискано.
Чак прекалено изискано. - Да гоним върховете.
Добро утро. Решихте ли за цветята? - Фрезии, навсякъде фрезии.
Татко обича фрезиите.
А светлините? - Нито ярки, нито слаби.
Да се получи леко сияние.
Като чаените празненства през 20-те.
Ако храната е прозата на една забава, осветлението е лириката.
Добре казано. Храната е проза, светлините лирика. Харесва ми.
"Щом с музика се храни любовта, свирете!" Откачила съм.
Добро утро г-н Париш. - Как ти изглежда?
Красиво ще е. Алисън каза, че и президентът ще дойде.
Президентът има по-важни дела. - Кое е по-важно?
Татко. - Добро утро, Алисън
Имаш ли минутка? - Но не повече.
Какво си намислила? - Фойерверки.
Закрепихме върху лодка голяма цифра 65.
Стрелци с лъкове ще я целят със запалени стрели.
Като пламне, ще създаде ефект на викингско погребение.
Без мрачната му страна.
Управата на река Хъдсън ще го позволи за теб.
Но ще трябва да платим за извънреден труд на пожарникарите.
Какво ще кажеш? Добре ли е или не?
Алисън, доверявам ти се. Ти си по тая част.
Но това е твоя рожден ден. А стрелите ме изнервят.
Добро утро, татко. - Добро утро, мила.
Ти си "мила", аз съм "Алисън".
Дру се обади от хеликоптера на 2 минути път са.
Дру е в хеликоптера?
Тъй, че седни и сложи малко храна в стомаха си.
Ти ще идваш ли? - Не.
Теб те чакат пациенти, а мен трима истерични готвачи.
Не могат да се спогодят за трюфелите.
Мразя празненства. - Спокойно татко.
Това ще ти хареса, кълна се.
Може ли да не ми напомнят, че съм на 65 години.
Не.
Стига нервничи. Заради голямата сделка е.
Откъде знаеш? - Дру ми каза.
Той всичко ли ти казва? - Надявам се.
Ти го харесваш, нали? - Ами да.
Не искам да ти се меся, но... - Недей тогава.
Ето го и нашето момче
Да вървим
Здравей, красавице.
Добро утро, Дру. Благодаря, че дойде.
Днес е големия ден. Исках да се доуточним.
Някакви хрумвания? Последни щрихи?
Хрумвания-не. Тази нощ чух глас.
Глас ли? - На сън.
Какво ти каза? - "Да".
"Да" на сделката? - Може би.Не е ясно.
Знаеш ги какви са тези гласове.
Благодаря, Делия.
Да вървим.Делия, писалката ти
Как се чувстваш? - Отлично.А ти?
Много добре.Днес е денят Б
Денят "Бонтекю".Подписваме сделка с големия Джон.
Свежарка си. Обзалагам се, че Бонтекю се е подрискал вече
Не забравяйте, че днес се събираме у татко на вечеря.
Ти също Дру. Ще доизбистрим подробностите.
Стига вече с тоя рожден ден.
Веднъж ставаш на 65, татко. - И слава Богу.
Помнете - на вечеря в градската къща на татко
Обичаш ли Дру?
Имаш предвид, както ти обичаше мама?
Остави сега мен и майка ти.
Ще се омъжиш ли за него?
Вероятно. - Чуй ме.
Аз харесвам Дру Той е умен, агресивен.
Ще отведе "Париш Къмюникейшънс" в 21 век,а и мен с тях.
Какво му е лошото на това? - Това е за мен.Говоря за теб.
Въпросът е в онова, което не казваш за Дру.
Значи не си слушал. - Напротив.
Няма нито грам възторг, нито намек за вълнение.
В тая връзка има страст, колкото между два синигера.
Искам да те видя зашеметена.
Да левитираш, да пееш в екстаз, да танцуваш като дервиш.
Това ли е всичко? - Да. Ликувай от щастие
или остани отворена за бъдещи изживявания.
Да ликувам от щастие? Ще се постарая.
Знам, че звучи банално но любовта е страст,
лудост, усещане, че неможеш да живееш без другия
Искам те влюбена до уши
Намери си някой, когото да обичаш до полуда и да е взаимно.
Как да го намериш?
Забрави главата си и слушай сърцето.А тук не долавям сърце.
Истината е че животът е безсмислен без това.
Ако минеш цялото пътуване без да си се влюбил силно,
животът ти е празен.
Трябва да опиташ.Защото не опиташ ли, все едно не си живял.
Браво. - Не си лесна.
Извинявай.Добре, повтори ми съвета си
Но този път в съкратен вариант.
Добре.Остани отворена за шанса. Може да те удари като гръм.
Само Изпълнителния комитет ли ще участва или искаш и мен?
Куинс, уговорката е само за мен и Бил.Повече хора може да...
Знам.Да объркат нещата.
Искам да те видя зашеметен.
Какво? - Казвах на Куинс...
Чу ли нещо? - Да, тъкмо казвах...
Какво има татко? - Нищо. Извинявайте.
Да левитираш, да пееш в екстаз,да танцуваш като дервиш.
Да танцувам като дервиш? - Какво става, татко?
Нищо. Говоря си сам. Нали знаеш.
Никога не съм те чувала да си говориш сам.
Да те закараме ли? - Не ще взема такси.
Добре ли си? - Да.
Надянах ръкавиците и съм готов за бой.
Разкажи им играта. - Като нищо.
Това е ново изобретение
Извинявай, трябваше да го кажа.
Миличко, ти трябва да продължиш.
Има си време да сееш и да жънеш. Сега ти е време да сееш.
Пардон. Извинете ме.
Преди го харесвах, но вече не, миличко.
Ако някой ти стори нещо, ще се разправя с мен.
Веднага ще се метна на самолета.
Като имам свой телефон, първо на теб ще се обадя.
Залягай над книгите, дипломирай се. Един ден ще имаме фирма с теб.
Добре ли си?
Не се съмнявам.Бъди силна. Обичам те.Чао.
Добро утро.
Доста високо говорех. Извинете.
Няма нищо. Беше вълнуващо.
Кое му беше вълнуващото?
Вие и "миличкото".
Това беше сестричката ми.
Скъса с гаджето си и искаше да напусне правния факултет.
Съжалявам. - Няма за какво.
Така е между мъжете и жените.
Как е? - Няма нищо трайно.
Съгласна съм. - Нима? Защо?
Не, наистина се интересувам.
Просто се показвам сговорчива.
Скочих в дълбоки води.
Проблемът с приятеля на сестра ми бе, че не знаеше какво иска.
Затова кръшкаше докато тя го хвана.Едно момиче не му стига.
Значи вие сте моногамен. - Да такъв съм.
Това е истината.
В момента търся момичето.
Може това да сте вие.
Не се смейте.Току-що дойдох в града.Имам нова работа.
Опитвам се да наема жилище.
Значи си лекар? - Как позна?
В тази сграда всички са лекари.
Всички носят зелени униформи и чехли.
Онзи, който ще ми освободи жилището също е лекар.
Какъв точно лекар си?
Стажантка съм- вътрешни болести.
Трябва ли ми лекар, ти ще си тоя. - Аз ще съм тази.
Да ти ще си тази.
Да би могло.
Работя в болницата.
Днес ми е щастлив ден. Пристигам в големия лош град
и намирам едновременно лекар и красива жена.
Неприятно ли ти е, че го казах? - Не, разбира се. Всичко е наред.
Може ли да те почерпя кафе?
Чакат ме пациенти и май трябва...
А аз трябва да ида до апартамента и после съм на работа.
Но ми се иска да пием още едно кафе.
Може ли?
Да, добре. - Значи се разбрахме.
Добро утро, г-н Париш. - Здравей, Дженифър.
Бордът се събира утре.Мислиш, че сделката трябва да се сключи, нали?
Давам и зелена улица. - Прекрасно.
Да.
Какво "да"? - Да е отговорът на въпроса ти.
Не съм задавал въпрос. - Напротив,направи го.
Кой си ти?
Какво става по дяволите? - Мисля, че знаеш.
Незнам. - Опитай.
Ако не опиташ, все едно не си живял.
За какво говориш? - За което говореше и ти.
Кой е този?
Кажи ми кой си! - Нима ми нареждаш?
Не, съжалявам.Аз... - Не ми нареждаш.
Просто се опитваш да се справиш със ситуацията.
А знаеш, че това е едничката ситуация, която не владееш.
Стига толкова.
Говори с мен, моля те.
За това ще има много време.
Не те разбирам.
Мисля, че ме разбираш, Бил.
Службата ми е свързана с общественополезен труд.
Ще правиш добро на обществото? - Точно така.
И цял живот ли смяташ да правиш добро?
Знам какво имаш предвид. Не се плаща добре, но ми харесва.
Зависи за кого ще се оженя.
Може тя да иска много деца, по-голяма къща, по-хубава кола.
Образованието струва скъпо. Не знам.
Би се отказал от онова, което искаш заради жена си?
Да, бих го направил.
С радост. В живота трябва да направиш избор.
Да речем, че ти и аз сме женени. Например де.
Щях да искам да ти дам, каквото желаеш.
Защо да не се грижиш за жена си, щом тя се грижи за теб.
Няма лесно да намериш такава жена.
Така ли мислиш?
Кой знае. Може да те удари като гръм.
Трябва да вървя.
Сбърках ли нещо? - Не.
Толкова точно улучи, че ме уплаши.
Знаеш ли, не искам да ми бъдеш лекар.
Не искам да ме преглеждаш и изследваш.
Защо?
Защото много те харесвам.
И аз не искам да те преглеждам. - Не искаш? Защо?
Защото много те харесвам.
О, Господи.Наистина трябва да тръгвам.
Ясно. Разбирам те. Ще се видим.
Музика. Знам колко обичаш музика, татко.
Искам музика, която да ти допада,
но и да не приспи всички останали
Изтормозих се, но накрая се спрях на Сидни Браун
Оркестър от 24 души. Много еклектичен.
В почивките ще свири латиноамерикански секстет.
Ти не чу нито една моя дума.
Какво, мила? Извинявай. - Татко.
Да.
Татко?
Г-н Париш?
Вечерята е сервирана.
Няма значение. Остави на мен.
Липсвах ли ти, Бил?
Хайде да ядем, момчета.
Защо се изнерви така?
Липсвах ли ти? Това е естествен въпрос.
Ти ми липсваше. Но какво получавам в отплата?
Няма нито грам възторг, нито намек за вълнение.
В тая връзка има страст, колкото между два синигера.
Чакам пред външната врата.
Говори ли с губернатора? - Ще дойде.
А съпругата му? - Да за беда.
Бях до тях на благотворителен концерт. Тя бие приспивателното.
Чакам пред външната врата, Бил.
Няма ли някой да ми отвори?
Лилиан.
Има ли някой на входа? - Не чух звънене.
Иди да провериш, ако обичаш.
А кметът? - Ще дойде с камбанен звън.
Това поне ще го заглуши. - Не бъди негативист.
Гостите ни биха направили чест и на Белия дом.
Председателя на ФКК, Генералния секретар на ООН
9 сенатори, не знам колко конгресмени
и 12 от 500-те избраници на сп."Форчън"
Спортисти няма ли?
Без звезди на бейзбола, шампиони по тенис, сродни души за мен?
Прав бяхте. Имаше един господин на вратата.
Чака ви във фоайето.
Покани го в библиотеката. Кажи му, че идвам веднага.
Подаръците за жените ще са сребърни гривни с талисмани,
за мъжете - платинени ключодържатели.С инициал У.П.
Но май ще ги сменя. Струват ми се много обикновени.
Намираш ли, че са твърде обикновени?
Не знам.
Дай да видя.
Изобщо не са обикновени. Чудесни са.
Обичам ключодържатели.
Има ли някой тук?
Попитах има ли някой тук? - По - тихо!
Къде си? - Тук съм.
Това шега ли е?
Някаква дълбоко замислена тъпа шега ?
На 40-та среща на випуска занесохме ковчег
в хотелската стая на .... - Замълчи!
Къде отиваш, Бил?
Аз....
Могъщия Бил Париш загуби дар слово?
Мъжът, чийто уста изричат "екстаз","страст","луда любов".
който дава съвети за "ликуване от щастие",
че няма смисъл да изживееш живота си без него.
От теб блика такава енергия,
когато изричаш красиво вълнуващи пожелания.
Какво значи това?
Кой си ти?
Мисли за хилядолетия, умножени по ери, съчетани с вечността.
Толкова дълго съм съществувал.
Но едва наскоро делата ти събудиха интереса ми.
Да речем от скука или естествено любопитство аз -
най-трайният и съществен елемент на битието, дойдох при теб.
За какво?
За да се огледам наоколо, преди да те отведа.
Къде ще ме водиш?
Нужни са познания, мъдрост и опит
все качества, с които те описват в препоръките.
Ти си избраникът.
Избраник за какво? - Да ме развеждаш тук.
Да си ми нещо като екскурзовод.
А в замяна ще получиш......
Какво?
Време.
Минути, дни, седмици. Да не се обременяваме с подробностти
Важното е да задържиш интереса ми.
Да.
Какво "да"? - "Да" е отговорът на твоя въпрос.
Какъв въпрос? - О, хайде, Бил! Големият въпрос.
Въпросът, който все по-често си задаваш,
когато се задъхваш в продължението на мача по хандбал
когато тичаш към самолета,
нощес в леглото, сутринта в службата.
Въпросът, който е заседнал в гърлото ти,
който смразява кръвта в мозъка ти и бумти в ушите ти
всеки път,щом си го зададеш.
Въпросът. - Да, Бил.Въпросът.
Въпросът.
Ще умра ли?
Да.
Сънувам ли това? Ти сън ли си?
Не съм сън.
Дошъл си да ме отведеш?
Какво означава това? Кой си ти?
Ти си....? - Да?
Кой съм аз?
Смъртта.
Ти смъртта ли си? - Да.
Смъртта. - Да,аз съм.
Ти си просто хлапе в костюм.
Костюмът дойде с тялото, което взех.
По твое мнение вписвам ли се в обстановката?
Искаш да ти бъда водач?
Отговаряш на условията, Бил. - Нима?
Дълго ли ще останеш? - Надявай се да е дълго.
А после?
Идва краят.
Г-н Париш.
Господинът ще остане ли за вечеря?
Да.
Благодаря.
Това е лудост.
Не може да вечеряш с нас. - Напротив.
Ще вечерям с теб и семейството ти. Това е целта.
Този въпрос не се обсъжда. Както и всичко останало.
Не разбираш ли?
Да разбирам?
Добре.
Води ме сега.
Бил...Води ме.
Прощавай. Може ли да кажа нещо? - Разбира се.
Току-що ми хрумна... - Моля, говори.
Когато те представя, ако кажа кой си...
...едва ли някой ще остане за вечеря.
Не казвай тогава.
Има още една възможност. Кажете как я приемате.
Калейдоскопи
Малки златни калейдоскопи.
"Тифани" са ги купили от някаква немска фирма
Чудесни са за подаръци.
Представят зимни картини - виелици,преспи.
Здравейте.
Извинете, че отсъствах тъй дълго.
Това е един приятел, който поканих да се отбие.
Заприказвахме се за разни неща....
Ще остане за вечеря.
Чудесно. - Много ми е приятно.
Не е зле татко да ви представи.
Драго ми е да се запознаем.
Дъщеря ми Алисън, съпругът и Куинс.
А това е Дру - дясната ми ръка. Работим заедно.
Приятелят ти има ли име? - Име?
Все някак го наричат.
О, да. Това е ... Това е...
Хайде, името. - Не издържам на напрежението.
Простете, просто ми изхвръкна от главата.
Извинете ...Това е... Джо.
Просто Джо. - Харесва ми.
И на мен. Здравей, приятелю.
Няма ли още? - В какъв смисъл?
Нещо като Смит, или Джоунс, или...
Блек. - Най-сетне.
Приятно ми е, г-н Блек.
Джо Блек. Играеше в бруклинския "Доджърс"-15 спечелени мача.
Запален съм по бейзбола. - Нима?
Да много е запален.
Да сядаме.
Не сме ли се срещали? - Той не е от тук.
Колко време ще останеш, Джо?
Колкото се наложи.
Стари приятели ли сте с Бил? - Не.
Не, благодаря.
Имам си.
Май сте правили бизнес с него и преди.
Има ли такова нещо?
В момента имаме уговорка.
В кой бранш, казахте че сте?
Не съм казал.
Много е завоалиран този Джо.
Явно имате принципно съгласие. Да помагам ли за подробностите?
Съжалявам, че говоря за работа на вечеря.
Извини ме, че бях нетактичен. - Разбира се.
Извинете, че закъснях. Вечерях с шефа на отделението.
Яла си? - Важното е, че съм тук.
Какво трябва да обсъдим? Подаръците? Цветята?
Ти какво правиш тук?
Познавате ли се?
Срещали сме се.
Тази сутрин в кафене "Коринт". Той търсеше лекар.
Очевидно го е намерил.
Ти си бил много шавлив, Джо.
Така се казваш значи? - Прекрасно име мъжествено!
Престани!
Впрочем, Джо, къде си отседнал?
Тук. - Тук?
В тази къща?
Да, в тази къща. - Чудесно!
Стигна ли ти яденето, Джо?
Между другото Джо, чий? - Блек.
Наистина стана весело. - Прав си, Куинс.
И тъй, какво правиш тук, Джо?
Езикът ли ти се върза?
Тази сутрин не беше тъй мълчалив.
Тази сутрин, да.
Не бях съвсем на себе си.
Жалко, че си вече на себе си.
Стига Сюзън. Трябва да поговорим. Утре е натоварен ден.
Джо, да вървим.
Познанството ти със Сюзън ме хвърли в смут.
Къде те хвърли? - Стъписа ме.
Как се запазна с дъщеря ми?
Не аз, а младежът, когото взех, се запозна с нея.
Него е срещнала в кафенето сутринта.
Какво стана с него? - Трябваше ми тяло, Бил.
Заповядай.
Баня, вана, кърпи, сауна,
столове, лампи, легло.
Ако ти трябва нещо друго,
непременно ми кажи. - Непременно.
Да, господине?
Здравейте.Аз съм Джо Блек. Приятно ми е.
Да, разбира се, г-н Блек. За мен е удоволствие.
Какво е това ? - Това ли?
Фъстъчено масло "Лора Скъдър".
Харесва ли ви?
По мое мнение не отстъпва на "Джиф" и " Скипи".
Мога ли да ви предложа да опитате?
Харесва ли ви?
Желаете ли още?
Ето, че станахте любител на фъстъченото масло.
Наистина. Хареса ми се невероятно.
Безкрайно приятно ми бе да видя всички вас.
Сега си продължавам по пътя.
Какво правиш тук?
Изгубих се.
Днес те срещам на всяка крачка. - Прощавай.
Би ли ми подал една кърпа?
Явно сте подхванали нещо голямо с баща ми.
Голямо? - Да.
Появяваш се изневиделица редом с него, отсядаш в дома му
вечеряш със семейството му. Това е първи такъв случай.
Оказваш се в центъра на бизнеса, а те мислех за "Джо Отникъде"
Аз съм Джо. - Не и този от сутринта.
Ухажваше ме тъй мило, както отдавна не ми се бе случвало.
Но в мига, в който разбра кой е баща ми....
Мигом охладня. - Намерението ми не бе такова.
А какви са намеренията ти?
Да разиграваш малки драми по кафетата, да завъртиш нечия глава?
Признавам си, че ми завъртя главата. Хареса ми.
Но 10 часа по-късно се чуствам като глупачка.
Просто ми е непонятно. Ти, баща ми, тук в този дом...
Това ме озадачава и разстройва....
Какво стана с онова мило момче от кафенето?
Кой си ти всъщност?
И какво ядеш?
Фъстъчено масло. Но вече свърши.
Моля те.
Сякаш не си го опитвал досега. - Не съм.
Ама че детство си имал.
Обичаш ли Дру? - Моля?
Прилепи уста към неговата, като че е обичайно между вас.
Не се занимавай с Дру, нито къде си прилепям устата.
Прощавай. Тук ли живееш?
Не. Останах да поплувам, сега си отивам.
Опитвам се да кажа някак, че бих искал да сме приятели.
Аз си имам много приятели. - Аз никакви.
Разбирам защо.
Не исках да те засегна на вечерята.
Не умея много да общувам с хора.
Твърде ангажиран съм с... това, с което се занимавам
и не съм успял да развия...
Да?
Натоварен съм с известна функция
и тя поглъща цялото ми време.
Но понякога се замислям,
че не съм оставил място....
... за нищо друго
За съжаление разбирам за какво говориш.
Лека нощ, Джо.
Лека нощ и на теб, Сюзан.
Добро утро, Мадлин.
Всичко наред ли е? - Да, г-н Париш.
Добро утро. - Добро утро, Бил.
Каква ни е програмата днес?
Програма ли? - Да, какво ще правим?
Аз трябва да ида на работа и ... - Чудесно. Ще те придружа.
Ще се возим или да вървим пеша? - Да вървим.Искам да видя света.
Това е лудост. Изненадата на всички времена.
Едва ли ще се справя. Какво да кажа на близките си.
Ще се справиш. А на близките си не казвай нищо.
Ще съсипеш чудесното начало от снощи.
Чувствах, че се отнасят с мен като с човек.
Джо това, Джо онова...Приятна усмивка.
Куинс ми подаде хляба.
Без страсти,шеметни могъщи емоции, каквито пропагандираш.
Но бъди сигурен, че ако кажеш кой съм,
На приключението ни мигом ще бъде сложен край.
Близките ти ми доставиха искрена наслада.
Какво общо имат те? Приключението засяга само мен, нали?
Какво имаш предвид?
Обещай, че ще ограничиш начинанието си до мен и ....
И какво?
И няма да кажа на никого кой си. - Намирам го справедливо.
Ще си стиснем ли ръцете? -Да си ги стиснем?
Ти даваш своята дума, а аз моята, че ще спазим уговорката.
Така двама души си обещават искреност.
Значи си стискаме ръцете.
Това е чудесно.
Отлично.
Мислех си ... след като си тук и явно си зает,
какво става с делата ти другаде?
Докато се бръсна сутринта ти не само се бръсна.
За какво говориш? - Обмисляше разни идеи,
правеше планове, стигаше до решения, нали?
Значи, концепцията ти е ясна.
Докато част от теб върши едно, друга част върши друго,
включително изпълнява служебни задължения.
Да, правилно.
Ето, че схвана идеята. Поздравявам те.
Умножи я по безкрайност, отведи я до дълбините на вечността
и може да получиш бегла представа за какво говоря.
Джо... - Да, Бил?
А не би ли направил отстъпка?
Да допусна изключение? - Има го за всяко правило.
Не и за това.
Покани семейството ми на вечеря.
Не се ли събирахте снощи?
Дженифър... - Разбира се.Веднага.
Изчакай ме в кабинета ми. - Не.
Но ти не си член на борда.
Сигурен съм, че ще го уредиш.
Приятно ми беше.
Добро утро.
Това е Джо Блек. Той е...
мой личен сътрудник. - Здравей, Куинс.
Днес ще е с нас.Знам, че е необичайно и моля да ме извините.
Започвай Дру. - Радвам се да те видя.
Не очаквах да те видя, но ти явно нямаш насита на хубави неща.
Джо, искаш ли да седнеш там?
Предлагам дневния ред на борда на "Париш Къмюникейшънс"
Точка единствена...
Точка единствена от дневния ред
е приемане на щедрото предложение на Джон Бонтекю.
Има ли още от тия прекрасни бисквитки с желе? И чаша чай.
Нека е с мляко. Ще го опитам по английски.
Чай с мляко, моля. - Нещо друго,г-н Блек?
Защо не и вода? - Да, благодаря.
Топла или студена? - Студена.
Една чаша?
Нека обобщя. Имаме да доизясним само дреболии.
Бил проведе вчера плодотворна среща с Бонтекю.
След това ни остава само да гласуваме.
Благодаря.Дру...
Приятно ми бе, или по-скоро любопитно да се видя с Бонтекю.
Впечатляващо, би могло да се каже.
Но...
Но!
Срещата ме наведе на някои мисли.
Залових се с този бизнес, защото това мечтаех да правя.
Наясно бях, че няма да сътворя най-великия американски роман.
Но исках нещо повече от това
да купувам нещо за долар и да го продавам за два.
Надявах се да създам нещо.
Нещо, което да се мери с най-високите стандарти.
И си дадох сметка...
че искам да поднасям на света новините.
Да ги поднасям неподсладени.
Ако знаем повече едни за други, шансът ни да оцелеем нараства.
Естествено, исках и печалба. Иначе няма да съществуваш.
Ала Джон Бонтекю цели открай докрай печалба.
Ако му дадем лиценз да погълне "Париш Къмюникейшънс"
той ще купи и други.
Тогава за да ви чуе светът трябва да минете през Бонтекю.
Ще се налага да му плащате за това.
И което е по-важно да се съгласявате с него.
Да поднасяш новините е привилегия и отговорност.
Те не са предмет на използване.
"Париш Къмюникейшънс" си спечелиха тази привилегия.
Джон Бонтекю иска да я купи.
Като ваш председател ви приканвам да се съгласите...
...че тази компания не е за продан.
Не оставяш много място за дискусии.
Знам. Съжалявам. Промених позицията си.
Това е твое право. Но предвид нуждите ни
и необходимостта от растеж
сливането с Бонтекю е неизбежно като данъците и смъртта.
Данъците и смъртта? - Да.
Какво странно съчетание? - Така е приказката.
Чия приказка? - Няма значение.
Защо я спомена тогава?
Не си чувал поговорката "Неизбежни са само смъртта и данъците"?
Вече я чух. - Радвам се, че бях полезен.
Ако искаш да те осветля за други поговорки, вратата ми е отворена за теб.
Мога да ти осигуря чай, дори мляко.Обезмаслено.
Приключихме с дневния ред. Разпускам събранието.
Въпросът остава нерешен.
Благодаря за вкусните бисквитки.
Кой е този?
Така ли ще я караме?
Нима ще ми дишаш във врата до самия край?
Не те разбрах. - Искам да бъда сам.
Тъжен ли си, Бил? - Да, тъжен съм.
Разходи се нанякъде. Без съмнение пак ще се видим.
Разбира се.
Добре. Сега искам да остана сам.
Вземи това. Чувал си за парите, нали?
Онова, дето не купува щастие? - Да.
Дженифър? Дай на г-н Блек карта на града.
Не е нужно, Бил. Ще се оправя.
Искам номера на медицинския й картон за лабораторията.
И се опитай да позвъниш на съпруга й.
Звънни ми по пейджъра, като дойдат резултатите от скенера.
Прелестна си. Това униформата ти ли е?
Какво правиш тук?
Болен ли си? - Няма такова нещо.
Защо си дошъл тогава, Джо? - Да те видя.
Джо, точно сега нямам време за теб.
Предстои ми визитация, а после куп прегледи.
Отлично. Ще те гледам. - Какво ще ми гледаш?
Как правиш визитация и прегледи.
Невъзможно. Аз съм лекар. - Аз ще съм посетител.
Посетители имат болните, не лекарите.
Не ме интересува.
Докторе. - Сега идвам.
Моля ви, майка ми е по-болна от него.
Обиа. - Не, мамо.
Това Обиа. Аз умра.
Мамо, той е обикновен човек.
Какво е това "Обиа"? - Зъл дух.
От температурата е. Помогнете ни.
Аз не Обиа, сестро. Не дявол и не демон.
Всичко ще се оправи.
Регистрирахте ли я?
Ще постоиш ли сама? - Върви с докторката. Твойто майка бъде добре.
Не ме оставяй. - Ей сега ще се върне.
Обиа.
Обиа, това зло. Аз не зло, жено.
Какво ти тогава?
Аз ида от отвъдното.
Ти чака тук да вземе нас?
Ти като шофьор на рейс за там? - Не бе аз тук на почивка.
Ама че място си избрал.
Болката... Болката е много силна.
Не съм по тази част.
Изпъди я. - Докторката ще махне болката.
Не и тази болка. Пронизва от глава до пети.
Прогони болка. - Не мога, сестро.
Можеш, господине.
Заведи ме в отвъдното. - Не ти е дошло времето.
Направи да дойде.
Не можеш да излъжеш реда. - Моля ти се.
Затвори очи.
Хайде, сестро.
Скоро.
Вървете с нея. Сега идвам и аз.
Тя много страда.
Дълго ли си живял на островите?
Известно време.
Сега разбирам, че присъствието ми тук...
...не е съвсем уместно.
Не, моля те. Няма нужда от извинения.
Радвам се, че дойде.
Благодаря, Сюзан. Щастлив съм, че съм тук.
Джо...Аз съм с Дру.
Сега не си.
Трябва да вървя. Съжалявам, че...
Не съжалявай за нищо.
Благодаря ти, Джо. - Довиждане, Сюзан.
Вкусно ли е?
Да. Какво ям?
Сандвич със студено агнешко. С кориандър и горчица.
Великолепен е.
Радвам се, че ти харесва.
Жена ми ме отвори на сандвичите със студено агнешко.
Джоун...Това беше жена ми.
Сандвичи със студено агнешко.
Не е жилаво като ростбифа нито отегчително като пилешкото.
Тя разбираше от тези неща.
Всичко ми напомня за нея.
Не е минал ден да не мисля за нея.
Един ден не се чувстваше добре. На следващия...вече я нямаше.
Какво да се прави?
Сигурно си чувал тия приказки вече милиарди пъти.
Повече.
Защо не ме прекъсна? - Не знам.
Какво изпита, като се запознахте?
Мислех, че вече всичко си чувал.
Тая част ми е интересна.
Тя беше облечена в син костюм.
Имаше бяла якичка, обшита с червено.
Здравей.
Попречих ли? - Да.
Не. - Шегичка, а?
Седни, Дру.
Надявах се да говорим насаме, Бил.
С Джо нямаме тайни един от друг.
Радвам се за вас двамата.
Извини ме за прямотата, но решението ти ме смая.
Защо? - Беше ми казал, че искаш
"Париш Къмюникейшънс" да идат в 21 век
Сливането е двигателната сила за това.
Може би едно сливане ще го постигне, може би не.
Може би преписването на изпита по философия в "Гротън"
ти спечели дипломата, може би не.
Тъй или иначе по един въпрос може да има две мнения.
Престани, Джо. Ти също, Дру.
Мислех, че е уредена сделка. - Вече е развалена сделка.
Забрави Бонтекю. Свършено е.
Дотегна ми от претенциозното му име и щедро предложение.
Не го искам.
Добре.
Защо в такъв момент толкова се вълнуваш от делови въпроси?
Не искам делото на живота ми да бъде купено и извратено.
Като оставяш нещо зад себе си, стремиш се да го запазиш.
Да бъде ръководено и занапред с чест и вярност към истината.
Спокойно, Бил. Ще си докараш удар и ще ми съсипеш почивката.
Чуй ме сега.
Разбирам те напълно за сделката с Бонтекю.
Приемам мотивите ти. С теб съм 101 процента.
Благодаря ти, Куинс.
Но ако става дума за сливания...
...имам предвид страхотни проекти.
Искам да те запозная с тях другата седмица.
Другата седмица?
Или по-следващата.
Не? - Всичко е възможно.
Зависи изцяло от Джо.
Радвам се, че работиш с нас.
Всеки, който поема от товара на стареца, ме има на своя страна.
Много благородно, Куинс. - Няма проблем.
Ще ви оставя насаме двамата.
Виждам, че нещо се пече.
Знам, че си разстроен.
Но като се чувстваш на дъното можеш да отидеш само нагоре.
Благодаря, Куинс. - Забрави Бонтекю.
Има други делови възможности, които предлагам на стареца.
Ще участваме заедно. Ще те информирам.
Важното е да улучим момента.
Защото старецът казва, че всичко зависи от Джо.
Това ли каза? Това ли бяха думите му?
Каза "Зависи изцяло от Джо"?
Така се изрази.
Това е много интересно.
И аз така си помислих.
Благодаря на всички ви, че дойдохте.
Семейството ми - Алисън и Куинс, и Сюзан, другите членове.
Радвам се когато сме заедно. Знам, че всички сте заети хора.
Кой се намери да го каже. - Говори за себе си.
Спомням си като бяхте малки момиченца. И...
Обичам малките момиченца.
Сега сте вече големи.
Бях си приготвил няколко думи, но ги забравих.
Почакайте.
Има толкова неща, които исках да ви кажа.
Можеш да седнеш, ако искаш.
Има толкова неизказани неща... Толкова думи...
Но не мога, затова...
По - добре да седна.
Продължете с вечерята. О, само още нещо.
Нека утре отново вечеряме заедно.
Пак вечеря? - Не ти ли омръзнахме?
Не.
Ела насам.
Ще дойдем. - Разбира се, разчитай.
С блеснали очи и навирена опашка.
О, не.
Предпочитам фъстъчено масло.
Как го искате? На препечен хляб?
Не, само масло. - Веднага, господине.
Защо толкова обичаш фъстъчено масло?
Не знам.
Обожавам такива неща. Да си имаш любима храна. А ти?
Успокояват те. - Да, и с мен е така.
Ще възразите ли, ако повърна? - Дру, моля те.
Безпокоя се за жената, която прие днес.
Аз също. - Болката й утихна ли?
Правим каквото можем за нея, но...
Изгледите не са добри.
Съжалявам да го чуя. - За кого става дума?
Знам, че тя ти е благодарна за грижите.
Тайна ли е или ни пренебрегвате да става весело?
Говорим за моя пациентка.
Джо се отби в болницата днес. - Така ли?
А на нас не се разрешава.
Може би другия път ще ни вземеш с теб?
Стига да ми напомниш. - Ще си запиша.
И аз искам да видя Сузи в действие.
Включен си, Куинс. Джо ти ще си водачът на групата.
Сюзан е чудесен лекар.
Не се съмнявам в това.
Трябва да тръгвам. Имах ужасен ден.
Ще се видим утре.
Защо отиде в болницата? - Не знам.
От любопитство? - Сигурно.
Към Сюзан?
Не бих го определил така. - А как би го определил?
Кажи ми ти. - Не, ти трябва да ми кажеш
Като задам въпрос, очаквам отговор.
Не го ли получа, човекът изхвърчава.
Нима ще ме уволниш, Бил?
Ще се видим ли утре вечер?
Не. Наситих се на ритуални сбирки.
Не ти вярвам. Не бива да разочароваш татко.
Ще мине и без мен. Има си Джо.
Очевидно ти също. - Много си позволяваш.
Не харесвам тоя вездесъщ нахалник.
Не ми харесва как те гледа и как ти говори.
И обратното съответно.
Съжалявам.
На мен ми харесва как ме гледа и как ми говори.
И обратното съответно.
Така добре ли е?
Не е добре.
Мислех, че между нас има нещо хубаво.
Но ето още едно доказателство, че човек никога не е наясно.
Откога си тук?
Не ми стана приятно от това как ти говореше.
Но се почувствах по-добре, като му отвърна.
Разкажи ми за себе си, Джо.
Кой си ти?
Какво правиш тук с баща ми?
Няма ли да ми кажеш?
Женен си, нали?
Защо?
Мъже, които не казват нищо за себе си, винаги са женени.
Значи си женен? - Не, не съм.
Но имаш приятелка? - Не.
Обратен ли си? - Не.
Обясни ми тогава, Джо...
Как така един тъй привлекателен мъж, при това интелигентен,
с умение да говори,
резервиран по възможно най-привлекателния начин,
със силно присъствие,
е съвсем сам на този свят?
Извинявай.
Не исках да ти надничам в живота.
Очевидно не желаеш да ми кажеш, тъй че нека просто...
...да си остане загадка.
Това искаш, нали? - Да, благодаря ти.
Къде отиваш?
Да си лягам.
Да си лягаш?
Да, уморен съм.
Лека нощ, татко. - Лека нощ.Приятни сънища.
Лека нощ, Сузи. Да се наспиш.
Беше прекрасно.
Хубаво е, че се събрахме.
Може ли да вдигна предупредителен флаг?
Давай, вдигай го.
От какъв характер е интересът ти към Джо?
Помниш ли как ми говореше, че може да ме удари като гръм?
От някакъв подобен характер е.
Няма да кажа че си на грешен път... - Какво ще кажеш тогава?
Не смятам, че това е онзи гръм, който ти трябва.
Дру е свестен човек. Знам, че не бях на негова страна преди,
но започнах да осъзнавам, че... - Сега пък се влюбихме в Дру.
А Джо не е достоен. Какво става?
Нищо.
Като казваш "нищо" така, не е нищо.
А какво е? - Нещо.
Лека нощ. Ще се видим утре.
Знам, че ви е неловко да се срещнем така.
Но снощи ми се обади Джон Бонтекю.
Не само не е изгубил интерес, а е подсладил предложението.
Макар че ми е болно да го кажа,
Бил Париш се държа с нас авторитарно,
като отхвърли еднолично сделката с Бонтекю.
Със съжаление стигнах до извода,
че за да разгледаме отговорно новото предложение като борд,
трябва да го сторим без неговия председател.
Има един допълнителен елемент.
Бонтекю толкова много ни иска,
че ще вземе "Париш Къмюникейшънс" с Бил Париш или без него.
В тази криза, а не се съмнявайте, че това е криза,
не ми е приятно да кажа следното, но се налага.
Ако Бил откаже да разгледа новото предложение на Бонтекю
и проявява твърдост в неприемане на сливането,
няма да имаме друг избор освен... - Отиваш твърде далеч, Дру.
Не съм ли длъжен да го сторя?
Как се озовахме в това положение?
Кризата на Бил Париш обхвана компанията, оттам и нас.
И тя започна с появата на г-н Джо Блек.
Г-н Джо чий? Джо Блек.
Той присъства на съвещанията на борда.Спи в дома на Бил.
Настанил се е в кабинета му, вечно е де него.
И по мое мнение му казва какво да прави.А Бил го слуша.
Кой е Джо Блек?
Какво се крие зад влиянието му върху нашия председател?
Бил е имал съветници и преди. Никой не може да му диктува.
Благодаря, че дойде, Куинс.
Здравей, Ед. Здравейте.
Не очаквах всички да сте тук. Приятна изненада.
Защо сменихте мястото? - Дру държеше на тайнственост.
Това е тайно събрание, Куинс.
Надявам се да уважиш естеството му.
Седни, Куинс.
Опитваме се тук да си съберем мислите
относно отхвърлената оферта на Бонтекю
и да дадем обмислено предложение на Бил за бъдещето ни.
Би ли споделил информацията, която ми съобщи снощи?
С радост мога да кажа, че имам добри новини.
Както казах на Дру, възползвах се,
докато още грееше слънцето на Бонтекю.
Има две, може би три чудесни нови възможности за сливане.
Как реагира Бил на новината? - Прояви интерес.
Да, но направи ли въпрос за времето?
Да.Каза, че зависи изцяло от Джо.
Зависи изцяло от Джо.
Какво е това? - Ани ги е правила.
Коя е Ани?
От "Ла Росет". Най-известната сладкарка в Америка.
Тази е с истински портокали от Севиля.
А тази - лимонова с белтъчен крем.
Не обичам торта.
За тържеството е, татко.
Проклетото тържество. - Проклетото тържество.
Чу ли това? - Извинявай.
Проклетото тържество.
Да опитаме тази.
Върховна е.
Има водка в нея. Но съвсем мъничко, нали?
От оная плодовата водка.
Бил, опитай я. Просто неземен вкус.
Извинявай, мила. Не ме бива в тия неща.
Избери ти тортата, която харесваш.
Знаех, че това ще кажеш. - Кое?
Теб просто не те е грижа.
Защо ли правя това? Май трябва да си прегледам главата.
Опитвам се да организирам увеселението на века за баща си.
А на него не му пука. - Пука му.
Не е вярно. - Вярно е.
Пука ти, нали, Бил?
Извинете. - Усмихни ми се.
Но какво да кажа на Ани?
Нека е тази.
На него му пука.
Г-н Блек ще я опитате ли?
Да, с удоволствие.
Имал ли си възможност да разгледаш редките книги на татко?
Притежава парламентарния наръчник на Джеферсън,
първото издание на "Мрачен дом".
Обичам аромата ти.
И аз обичам твоя.
Мама казваше, че можеш да свериш сърцето си по този часовник.
Ти можеш ли?
Не бях опитвала.
До този миг.
Може ли да те целуна?
Да, може.
Благодаря ти.
Моля.
Не знам кой си ти.
Аз съм Джо.
А ти си Сюзан.
Усещам слабост в коленете си.
Сърцето ти не бие ли по-особено? - Да. По-бързо.
Вкусът на устните и докосването на езика ти бяха чудесни.
Трябва да си отивам.
Нали трябва?
Лека нощ, татко.
Здравей, Бил.
Здравей.
Искаш ли да пийнеш едно за лека нощ с мен, Алисън и Куинс?
Не. Не точно сега.
Тогава ще ти пожелая лека нощ. - Лека нощ, Бил.
Добро утро, Куинс. - Добро да е, Бил.
Добро утро, г-н Париш. Бордът ви чака.
Не сте ли свикали заседание? - Не.
Добро утро.
Искаш ли кафе, Бил?
Не. Ти искаш ли?
Да минем на въпроса.
Получихме нова информация от Бонтекю за сливането.
Искаме да те запознаем с нея.
Това ли е всичко? - Той иска бърз отговор.
НЕ. Достатъчно ли ти е бързо?
Няма ли да чуеш детайлите? - Не ме интересуват.
Интересува ме как моят борд е свикан зад гърба ми.
И защо разглежда офертата на един безскрупулен човек.
Взех решението си. Случаят е приключен.
Да разбирам ли, че не искаш да чуеш предложението?
Да, така го разбирай.
Може ли да ти задам един въпрос? - Разбира се.
Ти ли ръководиш борда или аз?
Това ли беше?
Чака ме натоварен ден. Разпускам заседанието.
Преди да го направиш, понеже сме тук,
бордът има втори въпрос. Далеч по-прост.
Кой е човекът отляво на теб?
Представих г-н Блек на всички ви.
Но кой е той? Какви са отношенията му с теб?
Бордът е силно загрижен.
Смятаме, че г-н Блек не само влияе върху решенията ти
относно компанията, а че изцяло разчиташ на него за тях.
Липсата на отговор не е уместна. Ние сме твоят борд.
Имаме право да знаем как управляваш компанията.
И да знаем, че не си делегирал тия си права на друг.
Питам пак. Кой е Джо Блек?
Има предложение да се приложи член 19 от корпоративния устав.
На английски, моля.
Пенсиониране на председателя на 65-та му годишнина
и обявяването му за почетен председател.
Добре дошъл си на заседанията.
Оставаш външен говорител на компанията и получаваш пенсия.
Със златен парашут от тая височина няма и да докоснеш земята.
Отбелязвайте гласа си с "да" или "не".
Да. - Да...
Предложението е прието.
Ще отложим обявяването от уважение към бившия председател,
до тържеството за рождения му ден този уикенд.
Благодаря, че пощади достойнството ми.
Другото предложение за разглеждане е офертата на Джон Бонтекю.
Добре.
Кой съм аз
и каква е връзката ми с Уилям Париш
ще се разбере, когато му дойде времето.
Добре.
Благодаря, г-н Блек.
Още нищо не е свършило. - Моля те, без заупокойни речи.
Усещам съмнение сред членовете. Може да обърнем нещата.
В имението си ли ще бъдеш? - Да.
За тържеството по случай пенсионирането ми. Канен си.
Ще остана тук. Още имаме шанс.
Съобщи на Джон, че пристигам до 20 минути.
Какво направи? Ти изхвърли стареца.
Точно това направихме. Благодарение на теб.
Ти предостави фаталното доказателство.
Ще сложа край на това.
Не можеш да върнеш бърканите яйца в черупките им.
Не исках да стане така.
Влакът напусна гарата и ти си в него.
Искаш да видиш сребърния обков?
Поправям се - златния.
Щом Бонтекю купи "Париш Къмюникейшънс",
ще продаде компанията парче по парче за най-добрата цена.
Такъв беше планът от самото начало.
Той ще я разчисти от пътя си.
Компенсациите за теб ли?
Ще тънеш в охолство.
Можеш да си продадеш акциите и ще бъдеш истински богат.
Няма вече да целуваш нечий задник.
Как се чувстваш като пълноценен човек?
Ще те разоблича.
Добре иди кажи на Бил как го предаде на тайното заседание.
Кажи на Алисън как помогна баща й да изгуби компанията.
Такъв е животът, Куинс.
Разбери, че розите имат и тръни.
Ти си тук.
Тук съм.
Аз...Отбих се да обядвам.
Бях наблизо. - Много се радвам.
Обадих се и ми казаха, че с татко сте тръгнали от службата.
Той легна да подремне.
Сигурно е уморен.
Цялата тая история с Бонтекю...
Да уморен е. Без съмнение.
Сигурно си гладна.
Не, вече не.
Ти гладен ли си?
Хареса ми да се любя с теб.
Имах чувството, че съм с някой, който го прави за първи път.
Благодаря ти.
Хареса ли ти да правиш любов с мен?
Да.
Повече от фъстъченото масло ли?
Да. Много повече.
Къде отиваш? - Никъде. Тук съм.
За колко време? - За дълго, надявам се.
И аз се надявам.
Какво ще правим сега?
Само ще си покаже.
Здравей, Бил.
Добре ли подремна?
Не можах да спя.
Съжалявам да го чуя.
Аз ще сляза при теб.
Какво става?
Видях те да целуваш Сюзан. - Видях, че ме видя.
Сбъркал си мястото, и жената.
Аз ще отсъдя това. - Аз съм й баща.
Моите уважения, но не ти искам разрешение.
А трябва!
Нахълтваш в живота ми, сервираш ми най-лошата новина,
обърна света ми наопаки.
А сега се натискаш с дъщеря ми. - Натискам се?
Не обръщай всичко, което кажа във въпрос. Натискаш се.
Занасяш се. Бог знае какво.
Сам се настани тук.
Все още не разбирам защо избра мен.
Заради твоята жизненост и способността ти да наставляваш.
Живял си първокласен живот. Намирам го много поучителен.
Какво искаш?
Всеки иска нещо, Джо.
Ти ме поведе по мъките.
Мислех, че знам кой си. Не беше много забавно,
но бе почти поносимо.
А ето че сега ми поднасяш друго. Нещо много странно.
Какво всъщност искаш?
Изживявам стандартите на Париш.
Търся "грам възторг", "намек за вълнение",
"онова, без което не си струва да се живее".
Разбираш ли за какво говоря, Бил?
Престъпваш законите на вселената.
На тази вселена? - На всяка, която е съществувала.
Може и да си най-големия експерт, Джо,
но аз съм наясно колко си сбъркан.
Не ми харесва тонът ти, нито оценките ти.
Хич не ме засяга.
Нека ти припомня, че това не е диспут с частен наставник.
Говориш с мен. Тъй че внимавай, Бил.
Стига с това фамилиарничене, негоднико!
Ще го кажа пак. Внимавай, Бил.
Извинете, мога ли да ви услужа?
Да. Търся д-р Париш.
Тя ще дойде в 6 часа.
Къде е Джо?
Джо не е тук.
Знаеш ли къде е? - Не знам.
Защо търсиш Джо?
Любов...страст...шемет.
Онова, което ме съветваше да чакам.
Те дойдоха. - Това е лудост.
Защо?
Откакто се появи е все до теб.
Очевидно му се доверяваш, разчиташ на него.
Защо смяташ, че не е добър за мен?
Не знаеш нищо за Джо. - От какво се боиш?
Че ще се влюбя до уши в Джо?
Е, това се случи. Също както при теб с мама.
Нали винаги това си искал за мен?
Джо няма да остане с нас дълго.
Къде отива? -Не знам.
Не мога да кажа.
Той работи с теб. Ти знаеш всичко за сътрудниците си.
Не и в този случай.
Само ще ти кажа, че с Джо си на опасна почва.
Обичам го. -Не ме интересува!
Казвам ти!
Джо не е за теб.
Разбира се, че не е татко. Съжалявам.
Аз обичам и теб.
Лошият вестител.
Време беше да се покажеш.
Не бъди нагла, сестро.
Не съм нагла. За мен ли си дошъл? Това е добра вест.
Не, дойдох при доктора.
Че от какво може да си болен? - От нищо.
О, дошъл си при докторката? - Ами да.
Моята докторка?
И моята също.
Влюбен ли си?
А тя обича ли те?
Знае ли кой си?
Знае какво чувства.
Гледай ти ! Що за работа е това?
Не ти ща одобрението.
Момчешки щуротии са ти в главата.
Лошо за теб, лошо за нея,
лошо и за мен,горката
с тоя голям тумор, дето ме яде отвътре.Лежа и чакам.
Донесох ти цветя, а получавам оплаквания.
Единствените цветя, дето искам да видя,
са върху гроба ми, като легна успокоена в земята.
На хората не може да се угоди.
Дойдеш за тях-искат да останат. Оставяш ги - искат да си идат.
Не си на мястото си.
И аз не съм.Вече не.
Вземи ме.И ти тръгни с мен.
Някой иска аз да остана.
Нещо хубаво ти се е случило.
Както да идеш на почивка на остров.
Не си изгорял от слънцето, само си потъмнял.
Като спиш, не те ядат комари.
Но всичко това ще се случи, ако останеш по-дълго.
Затова си отнеси тая хубава картина у дома в главата си.
Недей да се лъжеш.
И ние тук повече време сме самотни.
Ако имаме късмет, събираме хубави картини, та да ги носим там.
Ти събра ли достатъчно хубави картини?
Да.
Сбогом, сестро.
Да?
Имам чувството, че общо взето
целта на пътешествието ми е изпълнена.
Какво значи това?
Време ли е да вървим?
Готов съм.
Наистина ли? - Да.
Добре.
Утре. След празненството.
На телефона, господине. Г-н Слоун от Ню Йорк.
Извини ме.
Червено или бяло? - Не благодаря.
Пийни.Личи си, че ти е нужно, както и на мен.
Куинс?
Малко съм объркан.
Объркан, а? - Да.
За кое? - За любовта.
Моля ти се. Имам си свои грижи.
Ти обичаш Алисън, нали? - Да, обичам я.
Как се срещнахте?
Бях неудачник от световна класа, а тя-щастливо богато момиче.
И по някаква причина тя ме прие.
И Алисън те обича?
Откъде знаеш?
Защото тя знае най-лошото за мен и ме приема.
Какво е то? - Не е едно нещо, просто като цяло.
Все едно да си знаете всички тайни.
Дълбоко скритите черни тайни.
Дълбоко скритите черни тайни? - Да.И тогава сте свободни.
Свободни?
Свободни да се обичате пълно, изцяло.Без страх.
Знаете всичко един за друг и го приемате.
Ти харесваш ли ме , Джо?
О, да, Куинс. Ти си сред любимците ми.
Ами ако знаеше, че аз съсипах Бил Париш?
Казах на Дру и на борда, че Бил е зависим от теб.
Дру и Бонтекю ще разбият компанията и ще я разпродадат.
Бонтекю е действал отвън, Дру-отвътре,
а аз, глупакът, им подредих картите.
Какво да правя?
Иди при Бил и му кажи истината.
Той ще ти прости.
Така ли мислиш? - Да.
Дали да не изчакам да мине тържеството?
Не.
Четири тук долу, а рибата тук - горе.
Това плато е идеално. Искам още четири такива.
Здравей, татко.
Какво ще кажеш?
Свикнах и взе да ми харесва.
Повиках един баритон с балалайка от Руската чайна.
Облякох го в казашка риза. Ще пее песни на Нелсън Еди.
Ти наистина си удивителна.
Но защо правиш всичко това, Алисън?
Защото те обичам.
Защото всички те обичат.
Мама, където и да е сега, Сюзан, Куинс.
Хората, с които работиш, всички, които те познават.
Татко, в крайна сметка ти беше прекрасен баща.
Не ти бях бащата, които... -...които беше за Сюзан?
Нямаше да кажа това. - Но това си мислеше.
И не се сърдя, защото знам, че ме обичаш.
Не е същото като с нея.
Когато тя влезе в стаята очите ти грейват.
За разлика от мен тя винаги изтръгва усмивка от теб.
Когато аз вляза имаш такова изражение
сякаш си казваш "Какво пък иска сега?"
Но никога не си лишил двете ни от нещо.
Даде ни нещо много повече, татко.
Аз се чувствах обичана. Това е важното.
Любимците нямат значение. Всеки има право на тях.
Въпросът е, че ти беше моят.
О, Алисън!
Наистина чувствам...
...че имам всичко, което бих си пожелал за рождения си ден.
Почакай. Ще има и още.
Изобилие от прекалености, както ти обичаш.
Ще бъде чудесно празненство.
Да, така е.
Благодаря ти.
Честит Рожден ден.
Баща ми каза, че може би ще заминеш.
Баща ти и аз...
Времето ни заедно приключи.
Влюбена съм в един мъж,
но незнам кой е той, къде заминава, нито кога.
На въпроса "кога" мога да ти отговоря.
Тази вечер.
Значи лошо ми се пише. - Не по-лошо, отколкото на мен.
Влюбен съм в жена, която...
...не искам да напусна.
Не искам да замина.
Недей тогава.
Толкова малко знаем един за друг.
Толкова много неща трябва да ти кажа.
Имам чувството, че това ще дойде с времето.
Мислиш ли?
Искам да бъда с теб, Джо.
Твърде много си отворих голямата уста и всичко се изопачи.
Няма нищо, Куинс. Разбирам те.
Винаги си бил добронамерен, оценявам го.
Понякога нещата просто се объркват.
Извинете ме. - Не, влез, Джо.
Искам да ти благодаря. Нали не възразяваш, Бил?
Разправих всичко на Джо. Той ме посъветва да ти кажа.
И сам исках да ти кажа, но той ми даде кураж, нали разбираш.
Да, добре разбирам.
Виждам, че си имате работа.
Не. Обаче имам недовършена работа с Дру.
Докарай го с хеликоптера сега.
Искам да споделя с него какво чувствам.
Може да се окаже непосилна задача.
Съмнявам се, че Дру гори от желание да те види.
Ще доставя поръчаното.
Как си? - Какво те засяга?
Просто питам, Бил.
Искаш да знаеш? Ще ти кажа.
Аз не вървя през Долината на смъртта, а препускам през нея.
Бизнесът ми е оглавен от двама долнопробни пирати.
За малко да забравя - дъщеря ми е влюбена в Смърта.
Аз също съм влюбен в дъщеря ти.
Я повтори.
Обичам Сюзан и тази вечер ще я взема с мен.
Какво ще направиш? - Чу ме, Бил.
Никъде няма да водиш Сюзан.
Съжалявам.
Сюзан има прекрасен живот пред себе си.
Искаш да я лишиш от него с едно "съжалявам"?
Извинението ти не се приема. - Все едно, Бил.
Аз я обичам.
Как добре си се подредил.
Взимаш каквото ти се хареса. Това не е любов.
А какво е?
Безцелно увлечение, което искаш да удовлетвориш.
Липсва му всичко съществено.
И какво е то?
Доверие, отговорност за направения избор
и неговото реално осъществяване.
А най-вече - стремеж да не нараниш обекта на любовта си.
Любовта според Бил Париш.
Умножи я по безкрайност, отведи я до дълбините на вечноста
и ще получиш бегла представа.
Това са мои думи. - Вече са мои.
Бил, Сюзан иска да дойде с мен. Тя ме обича.
Обича те? Теб истинския? Каза ли й кой си?
Не. - Знае ли къде отива?
Сюзан се е влюбила в горкото момче, чието тяло си взел.
За теб бе заварено положение.
Ти не знаеш какво е любов. А тя не знае кой си ти.
Даде ми дума и я пристъпи.
Съзнателно открадна душата й.
Не ми харесват думите ти. - Не ме е грижа вече.
Няма да ти позволя да отвлечеш дъщеря ми.
Нима ме заплашваш? - Надявам се.
Да.
Обичах Сюзан от мига на раждането й във всяка минута досега.
Мечтая да срещне достоен мъж, който да я открие и обикне.
Мъж от този свят и време,
надарен със състрадание и сила, за да я съпътства в живота.
Стига!
Аз знам какво искам и това е Сюзан.
Аз ще бъда неин и тя моя, това е!
Не можеш да попречиш с нищо.
Защо дойде да ми кажеш всичко това?
Ти си шефът. Не е нужно да ми искаш позволение, а го правиш.
Знаеш ли защо? Защото някак си попил доброта
и съзнаваш, че всичко това е нередно.
Не знам как ще постъпиш.
Но как може това да е любов? Тя не знае кой си ти.
Защо не й кажеш пък да видим какво ще стане.
Открий й всичко за себе си и каквото сабя покаже.
Става ли?
Направих всичко възможно да те убедя.
Жалко, че не мога да те посъветвам да преспиш с тая мисъл.
Бихте ли ме извинили?
Много секси изглеждаш, застанал сред множеството.
Иска ми се направо тук да правя любов с теб.
Ако се опитваш да предскажеш бъдещето ми, гледай дланта.
Има нещо, което искам да ти кажа.
Но не можеш?
Преди миг, когато се поколеба, ме полазиха ледени тръпки.
Помниш ли онази сутрин в кафенето?
Като попита "Какво лошо има мъжът да се грижи за жена си?
Нали и тя се грижи за него."
Това ли съм казал?
А аз ти отвърнах, че трудно ще намериш такава жена.
Но ти я намери, Джо.
Кафенето.
Това беше мястото и ти беше мъжът...
Каза, че не искаш... да бъда твой лекар.
Защото не искаш да те преглеждам и изследвам.
Накрая все пак те изследвах.
Бих могла да дойда с теб.
Искаш да те чакам ли? Ще се върнеш ли?
Може ли да те целуна?
Почувствах го като сбогуване.
Какво става, Джо?
Имам усещането, че не стъпвам на земята.
Още съм тук.
Не, не си.
Ти си някъде другаде.
Ти си някой друг.
Не искаш ли да попиташ кой?
Да, но... - Но?
Боя се, Джо.
Боиш се да узнаеш? Не се страхувай.
Няма значение какво съм.
Ти знаеш кой съм.
Ти си...
Ти си Джо.
Да. Аз съм Джо.
И ти обещавам...
Винаги ще имаш онова, което откри в кафенето.
Кажи, че ме обичаш. Кажи ми, че ме обичаш сега.
Обичам те сега. Ще те обичам винаги.
Сюзан.
Благодаря ти, че ми даде любовта си.
Трябва да помислим вече за тръгване.
Ще бъдем само двамата.
Благодаря ти.
Влез.
Убедих го. Хеликоптерът ще е тук до две минути.
Как сме с времето? - Имаш време.
Доведи го тук.
Моля те, набери ми Еди Слоун.
У дома му ли? - Не, той е в службата.
Бил прави голям жест.
Добре ли си? Умно от негова страна.
Нямаше избор. Ти си страховит противник.
Той ли го каза? - Ти го гепи за късите косми.
За късите бели косми.
Всички сме тук. - Задължен съм ви.
Членове на борда, ще отнема съвсем малко от времето ви.
Като настойници на компанията
ще получите информация, която може да се окаже ценна или не.
Във всеки случай ви благодаря. - Всички сме в слух.
Добър вечер, Бил. - Благодаря ти, Куинс.
Високо оценявам благородния ти жест.
Млъкни и седни.
Ти си долен боклук, Дру. Съюзи се с Бонтекю
да разбиеш компанията заради лична облага.
Кой ти каза? Бордът прие...
Бордът не знаеше, че си агент, пратен да ни унищожи.
Това да не е нова измишльотина на г-н Блек?
Не ти ли омръзна тоя гадняр?
Никой не го знае кой е, а той ти сипва отрова в ухото.
Ти си отровата, Дру.
Действаше подмолно и злоупотреби с доверието на човека,
който те издигна и ти даде всичко.
Бил съм свидетел на всевъзможни степени на коварство,
но Бил Париш е жертва на тъй зловредна измама,
каквато рядко съм срещал.
Но той стоически се бори с машинациите,
без да разкрие самоличноста ми.
Ако бе нарушил обета си за мълчание,
лесно можеше да превърне поражението в победа.
Но като човек с чест той не си го позволи.
Заради мен той изгуби работата, компанията, репутацията си.
Предвид тези загуби,
аз трябва да отменя изискването за тайната.
Настъпи моментът да ви кажа кой съм.
Ще се напишкам от напрежение.
Скоро наистина ще се напишкаш.
Джо, не го прави. - Време е да го сложа на място.
Дру сам ще се оттегли. - Нямам намерение.
Кинжалът трябва да бъде забит където трябва.
Кинжал? - Казах да мълчиш.
Приготви се.
Аз... - Джо, моля те.
Бил, остави това на мен.
...съм... - Недей.
...агент на Данъчната инспекция.
Да той е... агент на Данъчната инспекция.
Имахме подозрения, че при предишни сделки
Бонтекю е използвал сливанията за укриване на данъци.
Инспекцията помоли Бил да съдейства в разследването му.
Искахме да го спипаме и тая сделка ни даде идеален шанс.
Сам предложих да съдействам. - За което сме ти благодарни.
Агент Джо Блек - разбира се, това не е истинското му име -
надуши, че ти си замесен.
Откри доказателства, че работиш и за двете страни.
Това се нарича конфликт на интереси.
Прикрит. - Закононарушение.
Подсъдимо.
Може да има затвор. - Сигурно.
Ще говоря с адвоката си. - Без адвокати.
Предлагаме ти споразумение.
Признай участието си пред борда и подай оставка.
И какво ще получа? - Ще отървеш затвора.
Говориш със задника си. Няма доказателства.
Доказателства колкото щеш. - И той говори с устата си.
Дру, ако искаш да изпиташ решимоста ми по този въпрос,
изходът ще е тъй тежък за теб, колкото не си представяш.
Няма да броиш дни, месеци или години,
а хилядолетия в място без врати.
Добре. Печелиш.
Отивам да се срещна с борда. - Готово е. Оставката е приета.
Предлагам възстановяване на Уилям Париш
като председател на "Париш Къмюникейшънс"
и отхвърляне на сливането с "Бонтекю Интернашънъл".
Какво ще каже бордът?
Предложението е прието. - Благодаря ви.
Но аз просто исках да поправя нещата.
Направи го. Всички искат ти да се върнеш, Бил.
Извиненията ще отложим за после. Забавлявай се.
Аз ще свърша черната работа. Благодарим ви, г-н Блек.
За мен бе удоволствие. Мечтата на агента.
За тоя случай получих повишение.
Кой би допуснал?
Ти - агент на Данъчната инспекция!
Смъртта и данъците.
Искаме реч! Реч!
Надявах се тази вечер да се измъкна.
Каква великолепна вечер.
Всяко лице, което виждам, е спомен.
Може да не е съвсем идеалният спомен.
Всички си имаме своите върхове и спадове.
Но сега сме заедно и тази вечер вие сте мои.
Ще наруша традицията и ще ви кажа какво си пожелавам.
Да имате такъв късмет в живота като мен.
Да можете да се събудите една сутрин и да си кажете:
"Не искам нищо повече".
Шейсет и пет години.
Минават като миг, нали?
Каква вечер.
Забавлявам се чудесно.
Ти беше прав.
За Джо. Той...
Той заминава някъде.
Съжалявам.
Изпитваш ли облекчение?
Да. Но...
Но какво?
Искам да знаеш колко много те обичам.
Ти даде смисъл на живота ми, какъвто не смеех да очаквам.
Това никой не може да ми го отнеме.
Много те обичам.
Обещай ми нещо.
Никога не се тревожи за мен.
Ако нещо се случи, знай, че с мен всичко ще е наред.
Всичко ще е добре. Не съжалявам за нищо.
Искам и ти да се чувстваш така.
Обичам те, татко.
Точно за това всичко е наред.
И никакви съжаления?
Никакви. - Това е добро чувство.
Всички се сбогуват.
Аз още съм тук.
Искаш ли да танцуваш с мен?
Ако не възразяваш срещу стар овехтял партньор.
О, татко. Ти не си стар.
Никога няма да бъдеш стар.
Мога ли да ви предложа нещо?
Имате ли фъстъчено масло?
Не, съжалявам.
Благодаря все пак. - Моля.
Какво е това?
Фойерверките. Да идем да ги гледаме.
Тръгваме ли?
Ти върви. Аз ще остана да си поема дъх.
Честит рожден ден, Бил. - Благодаря ти.
Сбогува ли се? - Не съвсем.
Сигурно си имаш причини. - Да.
Благодарен съм ти за онова, което стори за Сюзан.
За никой мъж не е говорила като за теб.
Винаги съм искал това за нея.
Какво ще стане с нея сега?
Не се тревожи за това, Бил. Тия неща сами се подреждат.
И аз искам да изкажа благодарност.
Към теб.
За времето което ми подари. За това, че си такъв човек.
Не ме карай да се надувам като балон. Ще провалиш аутопсията.
Трудно ти е да се откъснеш, нали?
Да, Бил.
Такъв е животът.
Какво мога да ти кажа?
Има ли защо да се страхувам?
Не и човек като теб.
Ти си тук.
Да, няма спор.
Къде изчезна?
Не знам.
Наистина не знам...
Всичко ми е размазано и като в мъгла.
Не знам ще повярваш ли, но знам, че никога няма да си спомня.
Но ето, че се върнах.
И това е всичко?
Не знам какво друго да кажа. Изглежда грандиозно празненство.
Мислиш ли?
Много си красива.
Когато се скри зад ъгъла, мислех, че вече няма да те видя.
Добре ли си?
Кафенето. - Да.
Попитах дали не съм сбъркал, а ти каза, че съм улучил
и това те плаши. После каза...
Извинявай, че го казвам, но оттогава все за това си мисля.
Какво е то?
Ти каза, че ме харесваш.
Не. - Не го ли каза?
Аз казах...
...че много те харесвам.
Знаем толкова малко един за друг.
Но времето е пред нас.
Иска ми се...
...да беше познавал баща ми.
На мен също.
Какво ще правим сега?
Само ще си покаже.